2. ЛИЈИНО ПИСМО
Једнога дана, видјели нисмо,
Јежић је, кажу, добио писмо. Медено писмо, причао меца, стигло у торби поштара зеца. Адреса кратка, слова к'о јаја: "За друга Јежа На крају гаја". У писму пише: "Јежурка, брате, сањам те често и мислим на те. Ево ти пишем из камењара гускиним пером. Дивно ли шара! |
Дођи на ручак у моју логу, пожури само, не жали ногу. Са пуним лонцем и масним брком чекат ћу на те, пожури трком. Њежно те грли медена лица и поздрав шаље лисица Мица" Јеж се весели: – На гозбу, вели, ту шале нема, хајд да се спрема. Јежурка Јежић лукаво шкиљи, прегледа бодље и сваку шиљи. - Ако би успут дошло до боја, нек буде спремна обрана моја. |